PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
O DESET MĚSÍCŮ DŘÍV
- Jak dlouho ji tu chcete držet? - Jak dlouho bude třeba.
Nemusíte předstírat. V těch lejstrech nic není.
Taky si jedno dám. Je lepší zůstat vzhůru.
- Žádný cukr, jo? - Ne.
Jistěže ne.
Dřív jsem během pauz kouřil. Přestat bylo to nejtěžší, co jsem kdy udělal.
Soustředil jsem se maximálně pět minut.
- Já vím, je to těžké. - A špatné pro klienty.
Pak mi to naštěstí začalo znovu myslet.
- Víte, co mi v hlavě zní teď? - Ne, co?
Linda vám během prvního výslechu neřekla vše.
Věděla o manželově zradě a nechala oběť sledovat.
To je vše, co proti ní máte. Moc to není, ale už jste skálopevně přesvědčená.
Můžu se na něco zeptat?
Je to vždy takhle, nebo vás naštvala ta vražda? Pořád mi to není jasné.
Pospěšte si zpátky.
- Prosím? - Prokurátorko, tady De Luca.
Právě se přihlásila jedna dívka. Prý je kamarádka Angelicy. Viděla ji v zahradách
- s Lindou Monacovou. - Jak se jmenuje?
Orricová. Silvia Orricová.
Rychle to ověř. Už ji tu nemůžu dlouho držet.
PROCES
- Pamatujete si, co říkaly? - Ano. Ta starší řekla té druhé:
Pojď sem, děvko!“ Ta jí odpověděla: „Co kurva chceš?“
- Něco dalšího? - Ne. Vyjížděla odtamtud dodávka
a nějaký skútr dělal pekelný rámus, takže nic dalšího jsem neslyšel.
Požádala jsem ho, aby o skútru u soudu nemluvil,
ale Colombovo svědectví bylo esenciální. Nechtěla jsem zmást soud
- nepodstatnými detaily. - Je to pravda, byly nepodstatné.
Už nejsou.
Skútr. Vyzvánění mobilu. Tomei řekl totéž a Colombovi skvěle slouží paměť.
Dodávka, co vyjela z parkoviště, měla patřit Tomeiovi
a muž v parku, co seděl na skútru, zvedl mobil
a oslovil Angelicu jménem. Tímhle musím začít.
Myslíš, že to byl vrah?
- Nevím, ale musím to zjistit. - Proč?
Nejspíš jsem to od začátku špatně chápala.
Eleno, měla bys takové pochybnosti i u jiného případu? Na to si odpověz.
- Chceš říct, že by mi to mělo být jedno? - Taky to chci vědět, to si nemysli.
Chci vědět, kdo zabil Angelicu. Byla to moje vnučka.
- Pak... budu možná potřebovat tvou pomoc. - Co pro tebe můžu udělat?
Absurdní. Víš, jak je velká oblast okolo Palazzo Te?
- Ověřit všechny příchozí hovory... - Jde o pár minut.
Ověř jen ty od 23:50 do 00:10. To je čas vraždy. Plus mínus.
- Jo, 20 minut. - Nevěříš mé rekonstrukci?
O to nejde. Chci vědět, proč potřebuješ najít ten mobil.
Nikdy ses nezeptal.
A tys nikdy nechtěla vyšetřování, které by pro nás oba bylo sebevraždou.
Prý máš slušnou šanci na povýšení.
- Jak to víš? - Novinky cestujou rychle.
- Nic ještě není jisté. - Mohlo by být.
Jak to myslíš?
Kdyby se za tebe přimluvil velmi vlivný soudce...
Kdo, tvůj otec?
Když řeknu ne, co uděláš? Budeš si stěžovat šéfce?
To bych nikdy neudělala. Používám cukr, ne bič.
- Pak mi odpověz. Proč to chceš? - Barone chce zproštění viny.
A já chci pravdu.
Co nejrychleji.
- Měl jsi krušný dětství? - Proč?
Pořád máš v puse lízátko.
- To je on? - Ano.
Součást vzorku DNA, kterou loni analyzovala forenzní policie.
- Nevzal jsi náhodný vzorek, že ne? - Ne, ten Petroniové.
- Mohl jsi na to dát mašli... - Není to dárek.
Ne, máš pravdu. Klidně si je přepočítej.
- Hotovo? - Hotovo.
- Vezmu to do laborky. - Pojedu s tebou, musím zpátky.
- Budu řídit. - Cože?
- Budu řídit. - Posral ses? Padej.
- No tak, nech mě řídit. - Řiď si svýho Brouka.
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
Promiňte to zpoždění.
- Ahoj. - Všechno v pořádku?
- Ano. - Dobrá. Tak začneme?
Napřed musíme určit, jestli se jedná o konsenzuální odloučení.
Ale přijde mi, že na tom se obě strany shodnou.
Eleno?
Lepší?
Ano. Neboj, jsem v pohodě.
- Máš teď panické ataky? - Jo. Je to novinka.
- Jen trochu nahromaděného stresu. - Jenom trošičku, viď?
Když jsem měla ataku poprvé, ten den, kdy jsi odešel...
Myslela jsem, že mám infarkt.
Vzpomněla jsem si na chlapa, kterého jsem před třemi lety odsoudila na doživotí.
Viděla jsem před sebou jeho obličej. Byl zoufalý.
A přesně tak se cítím. Jako by...
neměl nikdy nastat konec...
a já jsem odsouzená být navždy nemocná v kleci.
Tentokrát ses do ní odsoudila sama.
Neměl bych ti to říkat,
ale jelikož jsem výjimečný muž a ty budeš vždy litovat, žes o mně přišla,
řeknu ti to. Bolest někdy lidi spojuje mnohem víc než láska.
A jestli ti teď může někdo skutečně pomoct...
myslím, že on.
Obávám se, že náš soutěžící nebude moct vstoupit dovnitř.
Mé drahé publikum, nezapomeňte...
Ahoj.
- Nechtělo se ti to zvedat? - Byl jsem ve sprše.
- Aha. - Nemůžeš spát?
Je chyba, že ti volám?
To nevím.
Ale jsem rád, že voláš.
Už jsi mi o ní nikdy nevyprávěl. O tom, jak za tebou přišla.
Myslím na to každý den.
Když odcházela, nasadila si sluchátka.
Řekl jsem jí, ať je nemá pod helmou, že by to mohlo být nebezpečné.
Pak mě napadlo: „Přesně to by jí řekl otravnej fotr.“
A hned potom mi došlo, že já vlastně její otec jsem.
Zvláštní, jak mozek funguje.
Byl jsem s ní téměř hodinu, a přesto jsem se tomu tématu vyhýbal.
Vyhýbali jsme se tomu 18 let.
Jak ti odpověděla?
Řekla mi, ať si políbím.
A pak, že poslouchání hudby
při chůzi nebo řízení skútru je něco, čeho se nikdy nevzdá.
Bylo to proti stresu. Měla o tom celou teorii.
Pak jsem se jí omluvil. „Ale neposlouchej to moc nahlas.“
A pak odešla.
Sledoval jsi ji?
Ne, nemohl jsem to vydržet.
A pořád nemůžu. Někdy mám pocit, že na to nemám právo.
Jakmile jsem ji spatřil, pomyslel jsem si, že je nádherná.
Pokračuj.
Vyprávěj mi, než usnu.
Měla neuvěřitelné oči...
kterými se ti probodla až do duše.
- Andreoli. - Dobré ráno, prokurátorko. Vše oukej?
- Co se děje? - De Luca má podezřelého ve vazbě.
Měla byste ho vyslechnout.
Dobře.
V tom rozmezí lidé volali celkem na 27 mobilů.
Čekal jsem několik týdnů vyšetřování,
ale pak mi naštěstí něco došlo. Jedno z čísel bylo kopií jiného
- a nemohl jsem najít jméno. - Na jaké číslo volali?
Taky na klon. Nejde vysledovat.
Ale ten první mobil, na který volali, byl dnes aktivní, a tak jsme ho lokalizovali.
Zatknul jsem majitele, který vlastní i tmavý skútr.
O něm se zmínil Tomei.
Ano. Třetího března minulého roku mu v 11:54 někdo volal. 58 vteřin.
- Kdo to je? - Ivan Zaia.
Dvě odsouzení za dealování. Měl u sebe deset gramů koksu. Toho bych využil.
Čeká na tebe. Mohl to být on.
Pane Zaio, jsem Elena Guerrová, prokurátorka.
Bez právníka neřeknu ani slovo. Tak se pohodlně usaďte.
- Vstupte. - Ruggero, jdu na oběd,
ale někdo by tě rád pozdravil.
- Ruggero, doufám, že neruším. - Ne, je mi potěšením. Jak se máš?
- Skvěle. - Dnes máme výročí.
- Gratulace! Nevím, co se normálně... - Blahopřeju.
- Kdy přijdeš na večeři s přítelkyní? - Obávám se, že to se nikdy nestane.
Řekněme, že ženy přitahuju ze stejných důvodů,
proč mě po týdnů opustí, ale to je v pořádku.
Lásko, počkáš na mě v autě? Hned tam budu.
- Ahoj, Ruggero. - Ahoj, Mariele.
Zítra mám proslov před komorou.
Vím, že tyhle sešlosti nenávidíš, ale rád bych, kdybys šel.
Budeš mít určitě monolog o vysokých hodnotách.
To se vsaď. Vrať se k práci, proces ještě neskončil.
Jestli ten případ vyhrajeme, firmu to proslaví. A bude to především díky tobě.
Pak budeš konečně mít kalibr, aby sis otevřel firmu,
která bude mít na dveřích jen tvé jméno. To přece chceme všichni.
- O tom budu přemýšlet pak. - Jasně, po výhře.
Na chvíli jsem si myslel, že jsem Tomeie dostal.
A on místo toho v době vraždy té chudinky špehoval a vydíral
ze svého karavanu. Je pochmurný, kam až lidi můžou klesnout.
Aspoň nám pomohl. Teď musíme zjistit,
kdo před Palazzo Te telefonoval.
Jaký telefonát?
Ve 23:54 třetího března minulého roku. Kdo vám volal?
- To si má pamatovat? - Byl jste v oblasti, kde je Palazzo Te,
a máte tmavý skútr, o kterém mluvil svědek.
Snažíte se na mě hodit vraždu? Kvůli telefonátu? Před deseti měsíci?
- Taky je tu dnešní kokain. - S tou vraždou nemám kurva co dělat.
- Vážně? - Vážně.
Kde jste tu noc byl? S kým jste si volal?
Můžu vás obvinit z držení kokainu, nebo z dealování kokainu.
Víte, jaký je v tom rozdíl? V prvním případě budete vyšetřován na svobodě.
V tom druhém budete týdny či měsíce ve vězení
čekat na odsouzení, po kterém zpátky šup do vězení.
Vážně se tam chcete vrátit?
Opovažte se na mě pak hodit tu vraždu. Nechci si to zhoršit, když vám něco řeknu.
- Povím vám pravdu. - Co mi chcete říct?
- O čem to mluvíš? - Buď ticho.
Máme dohodu? Nic si nevymýšlím, ale musím vědět, že vám můžu věřit.
Jinak půjdu na chvíli do vězení, po nějaký době vyjdu ven...
a vy si ten soud s Monacovou vyhrajte sama.
Jak mi s tím můžete pomoct?
Volal jsem si s Angelicou. Ten večer jsme se měli vidět.
- Proč jste si s ní volal? - Byla zákaznice.
O čem jste mluvili?
- Prosím? - Ivane?
- Angelico, kde do řiti jseš? - Už ty sračky nechci, vypadni.
- Děláš si prdel? - Slyšels, vypadni!
- Nic dalšího? - Ne.
- Volala vám vždy ze stejného čísla? - Ano.
O tom čísle jsme nemohli nic zjistit. Vrah musel zajistit, aby zmizelo.
- Chápu, kam tím míříte, ale já to nebyl. - Nebyl jste na ni kvůli tomu naštvaný?
Jo, byl jsem nasranej. Ale měl jsem napilno, tak jsem odjel.
- Něco jsem viděl. - A co?
- Ivane? - Angelico, kde do řiti jseš?
- Už ty sračky nechci, vypadni. - Děláš si prdel?
Slyšels, vypadni!
- U vodní nádrže k ní přišla žena. - Jaká žena?
Linda Monacová?
Angelico.
- Neviděl jsem obličej. - Angelico!
Když jsem ji viděl v novinách, vypadala povědomě.
Dobře. Vidíte? Pan Zaia vám může pomoct.
- Nebo sám sobě. - Řekl jsem vám pravdu.
Neměl jsem důvod ji zabít. Pro některý zákazníky jsem onuce.
- Stůj, chci s tebou mluvit. - Byl jsem tam a viděl jsem to.
Angelico?
A jelikož jsem vám to ještě neřekl, je mi jasné, že mi teď musíte pomoct.
- Hned nato jste odjel na skútru pryč. - Ano.
Viděl jste někoho po cestě?
- Nevím. - Snažte se.
- Nikoho jsi neviděl, že? - Buď zticha, povídám.
Někoho jsem viděl. Staříka se psem.
Viděl jste ho odcházet z Palazza Te hned po hovoru s Angelicou.
Chcete vědět, jestli mám alibi.
Dobře. Teď zopakujte vše od začátku.
Kalhoty jsou v pořádku?
- Pohodlné? - Ano.
Ruku, prosím.
Jsem rád, že jste se vrátil, doktore.
Jsem ve finále sprintu. Je lepší, když budu vypadat elegantně a klidně.
To máte pravdu.
Dnes došlo ke zvratu v procesu Lindy Monacové,
dcery podnikatele Monaca, obviněné z vraždy mladé Angelicy Petroniové.
Nicola Tomei, hlavní podezřelý obhajoby,
dnes prokázal soudu, že má alibi na dobu vraždy.
Viděl a slyšel dalšího muže, jak je poblíž místa zločinu v kontaktu s obětí.
Nicola Tomei teď sedí ve vězení. Status vazby...
Barone. Chtěl jsem vám pogratulovat. Jako kolega kolegovi.
- Za co? - Odvedl jste skvělou práci, i když...
upřímně, na začátku vám nikdo nevěřil. Ale teď už je to jiný případ.
- Uvidíme. - Každopádně vám připíjím.
- Díky. - Pijete gin s tonikem?
Promiňte, ale známe se nebo...? Nepamatuju si vás.
Nejsme přece v Londýně. Rád vás poznávám. Ettore La Bruna.
Můžu jen snít o výhře v podobném procesu.
Můj nejdůležitější klient je bezvýznamný dealer.
To mě mrzí.
Rád bych hrál tu nejvyšší ligu. S někým, jako jste vy.
Možná můžeme založit firmu.
Kdo ví, možná jednou...
Možná zítra.
- Pardon? - Jste v naprostým loji.
Já jediný vám z něj můžu pomoct, protože očitý svědek vraždy Angelicy
je čirou náhodou můj klient.
Barone, na kolik si té informace ceníte?
Pití je na mě.
Kdo je ten muž?
Jmenuje se Ivan Zaia. Tvrdí, že tam přijel předat Angelice drogy.
Nemohl nás vidět.
Jak je tohle do prdele možný? Kdykoli zničíme nějaký důkaz, vynoří se další.
Teď další svědek. Chápeš, že Guerrová ho donutila mluvit?
- Možná, Lindo. - Nemůže být vrah? Dealer, delikvent?
- Ne, musím to být... - Lindo, podle všeho má alibi.
Není to on.
- Už se odsud nedostanu. Hotovo. - Celou noc jsme nespali.
Já, Arigoni, Mara, De Grandis. Všichni pro tebe makáme.
Nenechám tě samotnou.
Musel nám uniknout nějaký detail. Může být kdekoli.
- Už jsme vše prověřili. - Tak pokračujte.
Záznamy z procesu, všechny dokumenty z případu se společnicemi. Několikrát.
Nic. Žádný náznak jiného možného viníka.
Poslal jsem žádost dozorci, abychom mohli navštívit Tomeie,
- ale to bude asi k ničemu. - Jo. Ukázal na údajného vraha,
který je teď nejdůležitějším svědkem prokuratury.
Ruggero...
- došly nám možnosti. - Ne.
Je nevinná!
Dlouho jsem tě pozoroval, Lindo.
Sice z dálky, ale pozoroval.
Dobře jsi to skryl.
Musíme věřit,
odmítat všechny poraženecké myšlenky a věřit.
Společně můžeme růst
a přispět k tomu, aby byl náš soudní systém
efektivnější, rychlejší a spravedlivější.
Mimo tuto místnost jsme konkurenti, ale je na čase, abychom uvažovali jako skupina,
abychom vyvážili misky vah, které jsou až moc dlouho vychýlené v náš neprospěch.
Děkuji.
Co se ti stalo?
- Karavan. - Cože?
Ten hotel, kde Tomei špehoval.
V materiálech je jen jedna fotka.
- Fasády. - No a?
Jak jsi věděl, že měl za hotelem karavan? Řekls mi, že je Tomei špehoval z karavanu.
- Jel jsem tam. A karavan tam kurva je. - Nesmysl, klid.
Dělals, že o Tomeiovi nevíš. Zdiskreditoval tě, měli jste dohodu.
Proč? Tos byl jedním z těch, co vydíral? Co nebyli nikdy vyšetřovaní?
Co kdybych byl? Jak by nám to u soudu pomohlo?
Je mi z tebe zle.
- Vyklop to. - Věř mi, radši ne.
- Co? - Chránil jsem si reputaci. Nejen svou.
A čí ještě?
Tak to vyklop! Jinak budou všichni vědět, žes šukal malý holky!
Gabriele Monaco. Teď už to chápeš?
Obrátil se na nás jen proto, že nás mohl kontrolovat.
Jen jsme měli osvobodit Lindu, nic víc.
Fakt myslíš, že si tě vybral, protože jsi nejlepší?
Jestli mu to řekneš, skončils.
- Ruggero. - Mám novinky. Chtěl jsem ti je hned říct.
- Mohl jsi zavolat, ne? - Vlastně ne. Pak bys mu to řekla.
Tak jak to fungovalo?
- Nevím, co myslíš, že víš. - Klidně ti to povím.
Tomei riskoval obvinění z vraždy, přesto se nepřiznal k vydírání
a nepletl se do vyšetřování.
Kdyby to Guerrová nezjistila, nikdy by se nepřiznal.
A nadále odmítá jmenovat klienty. Je ve vězení, mlčí. Uplatili jste ho?
Co Tomei ví?
- Nic, jen jména pár klientů. Nic víc. - A co víš ty?
Nastup si.
- Ruggero, prosím. - Dělej!
Ty, Arrigoni a i De Grandis. Všichni se mě snažíte zastavit.
Jen abyste skryli, že Monaco šoustá?
Nešoustá.
Ne?
- Převzal po Claudiovi eskortní servis. - Proč?
- Pravá moc leží v informacích.
Že měl politik nebo podnikatel sex s mladou holkou, to je užitečná informace.
Mezi klienty byli lidé, co mohl využít. Službičky, smlouvy. Myslí jen na byznys,
- jeho rozhodnutí nezpochybníš. - Jaká rozhodnutí?
- Mluv, nebo tě zdiskredituju. - Těhotná Angelica chtěla skončit,
- nechtěla potrat a všechny by nahlásila. - Monaco nařídil její vraždu?
- Mluv! - Nevím, jestli ano.
- Jen že nařídil, aby jí bylo vyhrožováno. - Lorenzim.
Ano.
- Co se stane teď? - To je prosté.
Zaplatili jsme Tomeiovi, teď zaplatíme Zaiovi, aby nesvědčil.
Měl bys hned zavolat jeho právníkovi.
Nevím, proč máš najednou zábrany.
Ne, uplatím Zaiu, Guerrová bude znovu ztrapněná,
Linda volná a všichni šťastní. Nikdo nezjistí, kdo byl vrah.
- A? To je špatně? - Ne. Ale bohužel...
Mám spoustu chyb. Ale jedna je hluboce zakořeněná.
Nemám rád, když mě někdo ojebává.
Sice půjdu taky ke dnu, ale stáhnu vás všechny s sebou.
- Nevěřím, že to uděláš. - Máš jedinou šanci se zachránit.
- Jakou? - Pomoz mi.
Uděláme po dlouhý době kurevsky správnou věc. Svědč proti Monacovi.
Schoval jsem ji.
Nikdo neví, kde je.
Bude náš svědek.
Může tě zachránit, Lindo.
Jak jsi ji přesvědčil?
Je v pětihvězdičkovém hotelu.
Myslím to vážně.
Neměla moc na výběr.
Řekl jsem jí, že ji nahlásím.
Ji, sebe... a tvého otce.
Nemůžu uvěřit, že to vážně udělal.
Já ano.
Chtěl, abyste oba byli na svobodě,
ale jestli si musí vybrat...
koho by radši zachránil?
Sebe, nebo tebe?
Lindo...
chápeš, že prokázat jeho vinu je jediný způsob, jak tě odsud dostat?
Dobrá zpráva. Svědectví Zaii mi přijde přesvědčivé.
Vyslýchala jsem ho několik hodin. Všechno mi musel několikrát zopakovat.
- Nikdy si neprotiřečil. - Ale?
Ale je to dealer se záznamem v rejstříku. Rok mlčel a mluví až teď.
Má alibi, ale slabé. Potvrzuje ho jen Colombovo svědectví.
Ano. Je pravda, že mohl mlčet, ale místo toho se přiznal, že byl na místě činu.
Ale mluvil až po zatčení. Chtěl, abys mu byla vděčná.
Možná je risk brát ho před soud.
Uvěří mu?
O to nejde. Věříš mu ty?
Záleží na tobě, Eleno. Všechno záleží na tobě.
Ano, správně. Odteď obhajuje Lindu Monacovou firma Barone.
Ne, Arrigoni už se mnou ani s procesem nemá nic společného.
Nashle.
Ano?
Promiňte, ale slečna Raimondiová už tu nebydlí.
Kolega ji včera večer odhlásil z hotelu.
Volané číslo je momentálně nedostupné.
- Dobré ráno. - Kde je?
V pracovně. Ohlásím vás.
- To není třeba. - Počkejte, kam to jdete?
Tak počkejte!
- Co tady děláš? - Ahoj, Ruggero.
Kde je Monaco?
Co se stalo s Marou?
Můžeš jít.
Ona ti to neřekla?
Máte přece intimní vztah.
Mara...
Mara je velmi ambiciózní dívka, souhlasila s přesunem do Spojených států.
Do jedné z našich poboček.
Klidně jí zavolej, až přistane. Bude to trvat...
pár hodin. Je to dlouhý let.
Od prvního dne jste se mnou vyjebával!
A co když ano?
Co s tím jako uděláš?
- To má být výhružka? - Ne, to není výhružka.
- Co teda? - Díky mně snadno vyhraješ. Stačí říct.
Nic od vás nechci.
Připomenu ti, že Linda je má dcera.
Napiš mi zprávu o slyšení a dej ji mojí sekretářce,
když už tu teď Mara není.
Dveře máš za sebou.
Proč?
Na mým místě bys udělal totéž.
Kurva.
- Ano? - Máme výsledky analýzy DNA, doktore.
Hned tam jsem. Hergot.
Přísahám, že je to pravda. Viděl jsem ty dvě ženy.
Nevím, proč to mám pořád opakovat. Už mě to štve.
Co tady děláš?
Sledoval jsem tě.
Sleduju tě už několik dní.
Zní to úchylně.
Sám bych to nikdy nezvládnul.
Možná je pravda, že na to nemáme právo,
- ale potřebovala jsem její pomoc. - Proč?
Musím se rozhodnout.
Víš, že taky poslouchám hudbu se sluchátky?
Co jsi poslouchala?
VÝSLEDKY TESTU DNA
DCERA: ANGELICA PETRONIOVÁ MATKA: ELENA GUERROVÁ
Překlad titulků: Jakub Doležal